En pysty keskittymään! En voi jatkaa näin, maestro.
Jatketaan kohdasta 37.
Ei herranen aika! Olkaa kiltti. Jatketaan kohdasta "vieni altrove".
Lopettakaa! En kestä tätä enää.
Aivan naurettavaa. - Voi parkaa. Sattuiko sinuun?
Tämä on Giuseppe Verdin "Macbeth". Ohjaus on aivan surkeaa.
Onko jokin ongelmana? - Sinä. Tämä ei ole elokuvaa.
Lintuja lavalla ja lasersäteitä. Onko tämä ooppera vai huvipuisto?
Miten voin laulaa, kun tuo korppi vihaa minua?
Tuskin se sinua vihaa, Mara. - Silti se tuijottaa minua koko ajan.
Se raakkuu, heiluttaa siipiään ja häiritsee minua tarkoituksella.
Lintu se vain on. - Siksi se ei kuulukaan oopperaan!
Missä Patini on? - Täällä näin.
Minä palaan hotellille. - Älähän nyt, Mara.
Lepään ja laulan kahdeksalta ilman korppeja tai muuta hölynpölyä.
Mitäs nyt tehdään? - Jatkamme harjoituksia.
Jos jotain vastaavaa vielä sattuu, otan korppini ja häivyn. -Hyvä on.
Maestro, jatketaan siitä, mihin jäimme.
Tästä saadaan kiittää sinun tosi nerokasta ohjaustasi.
Suuri Mara Cekova on jäänyt auton alle!
Loukkaantuiko hän pahasti? Mene soittamaan ambulanssi.
Mikä katastrofi. - Mitä me teemme?
Haloo. - Sinäkö siellä, Betty?
Debytoit illalla Lady Macbethinä. Oletko iloinen?
Kuka siellä on?
Onko tämä jokin pila?
Haloo?
Mira! - Alahan tulla, Betty.
Esiinnyt tasan tunnin päästä. Mara joutui onnettomuuteen.
Joku jo soitti. Luulin sitä pilaksi. - Miksi itket? Pelkäätkö debyyttiäsi?
Olen liian nuori Lady Macbethiksi. - Loistat roolissa nuorena ladyna.
En yllä kaikkiin säveliin. - Luota minuun. Olen ystäväsi.
Sinulla on vain ramppikuumetta. Älä anna sen näkyä.
Nyt he tulevat. Älä näytä noin epävarmalta.
Lopeta! Betty kulta, oletko valmis?
Maran ikävä turma kiidättää sinut huipulle ja illan debyyttiisi.
Ovathan nuo ilon kyyneleitä? Eihän sinua vain pelota.
Pelkäätkö epäonnistumista? - Olen liian nuori rooliin.
Ensimmäinen Lady Macbeth oli vain 17. Ja osaathan teoksen ulkoa.
Seurasin, miten ahkerasti valmistauduit harjoituksissa.
Olit kuin tähti etkä sijainen.
Orkesteri pärjää puolen tunnin harjoituksella. -Loistavaa.
Lopeta tuo. Tämä on suuri tilaisuutesi. -Tiedän sen.
Ajattele, miten ylpeä äitisi olisi, kun seuraat hänen jalanjälkiään.
Pian esiinnyt New Yorkissa ja Salzburgissa.
Mitä Maralle tapahtui? - Hän jäi kuulemma auton alle.
Ai sinä kuuntelet Borkowskin levytystä "Macbethistä".
Tiesitkö, että me tuotimme sen vuonna 1975?
"Macbeth" tietää huonoa onnea. - Mistä sinä puhut?
Kaikki sanovat niin. Se tuo huonoa onnea.
Se on hieno ooppera, mutta debytoisin mieluummin muussa.
Varo, ettei Patini kuule. - Se on totta.
Tuoko teos siis huonoa onnea? - Niin kaikki sanovat.
Minä en. Sinulla on upea ääni ja olet hyvin kaunis.
Debytoit suuressa oopperatalossa. Ota tilaisuudesta kaikki irti.
Yleensä näin käy vain elokuvissa.
Älä heitä tilaisuutta hukkaan.
Viisi, neljä, kolme, kaksi, yksi... Nyt!
Tehkää tilaa.
Liikaa savua. Lavalla on liikaa savua.
Dino, vähemmän savua. Arpihan on väärällä puolella.
Betty astuu lavalle kahden minuutin päästä.
Varovasti! - Kaksi minuuttia.
Mitä sinä teet? Anna sen olla.
Ei, ei! - Sinä pärjäät loistavasti.
Haluatko tulta?
Kiitos.
Hyvin se menee. - Hiljaa.
Mitä te teette?
Varo, ettet tärvele pukua.
Olet vihdoinkin tullut takaisin.
Mitä te täällä teette? Tämä on vain näyttämöväkeä varten.
Mennäänpäs...
Mitä pirua te..?
Pysykää paikoillanne. - Betty, jatka esitystä.
Se oli pelkkä onnettomuus.
Anna tänne.
Kaikki kunnossa, maestro!
Bravo! - Betty!
Bravo, bravo!
Lisää!
Hienoa, Betty! Sinä olet hurjan kaunis.
Riittää jo, Mara. Älä ole lapsellinen.
Sinä olet tähti. - Oletko tosiaan sitä mieltä?
Se oli suurenmoista.
Lämpimät onnitteluni, Betty. Olit aivan fantastinen. -Kiitos.
Juhlimme myöhemmin ensi-iltaa. - Kiitoksia.
Olit upea, Betty. - Kiitos, maestro.
Tulettehan kutsuille? - Kyllä vain.
Toimittajat ovat paikalla. - Entä se onnettomuus ja meteli?
Mikä meteli? -Etkö kuullut? Se tuli yhdestä aitiosta.
Betty. - Voi, Mark!
Eikö Betty ollutkin loistava?
Oli hieman ongelmia, mutta se ei liity "Macbethiin".
Huono onni vain toi sinulle mainetta. - Tiedän. Äitini oli laulaja.
Mennään. Ihmiset odottavat sinua.
Fantastista!
Minä tarkoitan sitä. Olit ihan fantastinen!
Rakastan Verdin musiikkia. Olit aivan suurenmoinen.
Se kirottu ohjaaja vain... En kestä häntä enää.
Giulia?
Työskentelettekö te teatterissa? - En.
Oletteko minun ihailijani? - Olen.
Ensimmäiseni. - Niin mikä?
Onnittelut. - Olitte upea.
Haluatteko nimikirjoituksen? - Mielelläni. Kiitos.
Anteeksi vain. - Minkä nimen minä..?
Alan. - Siis Alan?
Kiitos. - Oletteko ulkomaalainen?
En... -Kaikki valmista, komisario. Teitä odotetaan.
Olette siis poliisi ettekä ihailija. - Eikö poliisi voi olla ihailija?
En ole oopperatuntija, mutta teidän äänenne...
Kiitos nimikirjoituksesta.
Niin? - Hei. Mitä se poliisi halusi?
Nimikirjoitukseni. Miksi hän on täällä? -Kuka tietää.
Ehkä sen valoturman takia. Yksi näyttämötyöntekijä kuoli.
Aika outoa. Jätä puku siihen. Mark haluaa siihen muutoksia.
En halua mennä yksin juhliin. Tuletko seuralaiseksi? -Mielelläni.
Olit upea tänään. Taidan olla onnittelijoista viimeinen.
Voisinkohan siis saada suukon? Vaikka olenkin vain näyttämömestari.
Mitäs sanot?
Piditkö tosiaan esityksestäni? - Ihan rakastin sitä.
Suurelta Mara Cekovalta.
Parhain terveisin. - Kiitos.
"Macbethin" kirous tosiaan lankesi suuren Mara Cekovan päälle.
"Onneksi olkoon, pikku käärme." Onpa pisteliästä.
Näyttää kalliilta.
Mitähän se on? - Kuka tietää.
Sammakon limaa, happoa tai myrkkyä.
Mikä hätänä?
Senkin ääliö!
Chansonia! Cekova ihan kylpi siinä.
Ne kirotut linnut!
En nyt pysty. Se ei ole sinun syytäsi.
Olen surkea sängyssä. En tiedä miksi. Anteeksi.
Tarun mukaan oopperalaulajat ovat tosi kiihkeitä.
He rakastelevat ennen lavalle menoa. Se tavallaan rentouttaa ääntä.
Se sulostuttaa ääntä. - Sitten olen kurja oopperalaulaja.
Loukkasinko sinua? - Et, mutta...
Kun nyt olet kuuluisa, suhteemme tuntuu erilaiselta.
Älä sano noin. Se ei pidä paikkaansa.
Onpa paikka. Näyttää museolta. - Tavallaan se onkin.
Ökyrikas setäni omistaa tämän. Saan käyttää tätä milloin vain.
Haluatko teetä? - Kiitos.
On ruusua, jasmiinia ja minttua. - Jasmiinia.
Selvä juttu.
Ei, vaan minttua!
Älä yritä sulkea silmiä, tai revit ne verille.
Sinun täytyy nähdä kaikki.
Betty! Miksi lukitsit oven?
Onko kaikki hyvin?
Mitä hittoa täällä tapahtuu?
Et sinä mikään frigidi ole, vaan kiimainen narttu.
Haloo. - On tapahtunut murha.
Osoite on Viale Pegaso 66. - Kuka on puhelimessa?
Jestas. Mitä ihmettä menestys on sinulle tehnyt?
Tule. Haetaan lehdet. Haluan lukea arvostelut.
No niin.
Sattuuko sinulla silmiin? - Niin, valot.
Mitkä valot? - Ei kyse ollut valoista.
Miten lämmön saa päälle? - Tästä.
Kiitos.
Miten kamalaa se oli? - En voi kertoa.
Se oli niin... En voi kertoa sinulle.
Onko ongelmia rakkaudessa? - Miten niin rakkaudessa?
Miesten mukaan naisten ongelmat johtuvat aina rakkaudesta.
Sopraanothan tunnetaan... - Huoraamisestako?
Odotas nyt. - Kuulin jo sen tarinan tänä iltana.
Jotkut luulevat, että rakastelemalla parannamme ääntä ennen esitystä.
Se ei yhtään pidä paikkaansa ainakaan minun kohdallani.
Etkö ole koskaan rakastellut? - Tietenkin olen.
Se vain... ei ole koskaan toiminut.
Olethan sinäkin elokuva-alalla.
Elokuvaväki on legendaarista, kun on kyse... -Se on totta.
Runkkaan aina ennen kohtauksen kuvaamista.
Pitäähän sinun puhua siitä ennemmin tai myöhemmin.
Sitten juoksin pakoon ja törmäsin sinuun.
Oudoin piirre siinä jutussa ja kaikissa kauheuksissa oli...
Se toi mieleeni painajaisen, jota näin lapsena.
Näin painajaisia mustahuppuisesta miehestä.
Tänä iltana näin sen saman hupun.
Soitit siis poliisille. Sanoitko nimesi? -En.
Oletko kertonut minulle kaiken? - Tästä illasta niin.
Onko siis muutakin?
Käyn tutkimassa muut huoneet.
Onko sinulla poikaystävää? - Ei.
Voisiko joku olla mustasukkainen? - Ei. Miksi?
Joku tarkkailee kadulla ikkunoitasi kiikareilla.
Missä? - Tule katsomaan.
Hän on lähtenyt. Hän seisoi katuvalon alla.
Voin jäädä, jos haluat.
Eikö joku odota sinua? - Odottaa.
Hän on varmaan vihainen, koska et ole tullut kotiin.
Pysyn lukkojen takana. Älä huolehdi. - Lukitse kaikki ikkunat.
Katselen kadulla ympärilleni. Soitan, jos näen jotain epäilyttävää.
Muutoin nähdään aamulla.
Mitä nyt?
Tuolla on joku. Nainen ja...
Kuka siellä? Keitä te olette?
Mitäs luulette? Olen naapurinne.
Etsikö tuo mies minua? - Ei.
Ei tämä mitään ole. Minähän sanoin.
Kukahan tuo nainen on? - Naapuri niin kuin hän sanoi.
Käytä varmuusketjua. En halua menettää toistakin tähteä.
Kuka siellä on?
Kuka siellä?
Haloo?
Sinäkö siellä, Mark?
Mark, sinäkö se olet?
Voi luoja. Miksi lauloin sen roolin? Minun ei olisi pitänyt tehdä sitä.
Se oli minun syytäni.
Miksi minä tein sen?
Älä itke, Betty.
"Macbethin kiihkeä vastaanotto."
"Hieno debyytti nuorelta laulajalta, joka viime hetkellä korvasi Cekovan."
"Hullu ja mullistava lavastus, mutta ohjaus aiheutti epäilyksiä."
"Ohjaajan kannattaa unohtaa ooppera ja keskittyä kauhufilmeihin."
Sinut murskataan täysin. - Vain sanomalehden sivuilla.
Se tuntematon tyttö saa vain ylistystä. -Hän oli todella hyvä.
Kun Cecilia Gastia ylistettiin ja sinua parjattiin, niin suutuit.
Nyt et ole vihainen. Miksi?
Etkö haluakin kellistää sen tytön sänkyyn?
Tulin tätä iltaa varten kahdella lennolla ja hylkäsin muotiesityksen.
Samoja höyhenhahtuvia sekä verijälkiä -
löytyi matolta Stefano Brighin asunnosta.
Oliko hän..? - Näyttämömestari.
Aivan. Näyttämömestari.
Hänet tapettiin tai teurastettiin viime yönä yhden ja kahden välillä.
Kuka näki hänet viimeksi?
Me juhlimme ensi-iltaa.
Lähtikö hän juhlista yksin? - En tiedä. En ollut paikalla.
Kuka sitten oli juhlissa? Olitteko te? -Olin.
Mihin aikaan hän lähti? - Hän taisi lähteä Bettyn kanssa.
Onko Betty täällä? -Ei, mutta hän tulee pian harjoituksiin ja...
En lopettanut vielä. Tehän olette Maurizio ja hoidatte korppeja. -Niin.
Kuinka monta korppia kuoli? - Kolme. Taidan tietää tekijän.
Kuka se on? - Mara Cekova.
Ei nyt sentään. Älä hulluja puhu.
Korpit ovat kostonhaluisia ja niillä on pitkä muisti. Oikealla hetkellä...
Tämä esitys on saanut osakseen niin paljon huonoa onnea -
ja kaikenlaisia sattumuksia, että ihan ällistyttää.
En haluaisi olla taikauskoinen, mutta "Macbeth" tuo huonoa onnea.
Kaikki sen tietävät. Voisin kertoa outoja tapauksia kymmenittäin.
Monet uskovat vakavissaan, että se oopperateos on kirottu.
Olen nähnyt monta elokuvaanne, ja tunnette alaa. Mitä mieltä olette?
Elokuvat eivät ole todellisuutta. - Riippuu näkökannasta.
Anteeksi, mutta minun pitäisi korjata tämä puku ylihuomiseksi.
Se näyttää kurjalta rievulta, vaikka kuinka ahertaisi. -Mitä?
Selvä on. Minä syytän kaikesta ylipröystäilevää ohjaajaneroamme -
jolle Verdi ja Shakespearekin ovat yksiä kusipäitä.
Minä korjaan puvun, mutta vain Verdin vuoksi.
Lähdetään, Marion.
Sinä kiihotut tästä. Olet sadisti. - Ihanko totta?
Kaikki tuttumme sanovat samaa. - Kai se on sinusta ikävystyttävää.
Giulia? - Juuri sinut halusinkin nähdä.
Mitä puvulleni on tapahtunut? - Joku repi sen palasiksi.
Kuka? -Joku, joka ei pidä oopperasta tai kusipäisen Markin versiosta.
Ohjaus on ihan liian outo.
Ooppera ei ole kuin elokuvaa, jonka omaperäisyyttä kiitellään.
Voi herranen aika!
Onpa sotku. Jonkun se pitää korjata ja se joku olen minä.
Ikävä vain, että sinun pitää vielä kokeilla sitä, kun se on valmis.
Onneksi nämä helyt ovat yhä ehjiä. - Tulen ihan kohta takaisin.
Mira, haluan heti nähdä sinut. - Sama täällä. Puhelimeni vain soi.
Kaikki haluavat sinut. Rooma, Wien ja Pariisi.
Hieno juttu, mutta asiani koskee jotain hyvin vakavaa.
Joku hullu jahtaa minua. Mitä teen? -Mene poliisille.
En voi. Olen hirveässä pulassa ja ihan neuvoton.
Meidän täytyy tavata. - Hyvä on. Tulen illalla käymään.
Mitä sinä olet tehnyt, Betty?
Betty? Sinäkö siellä?
Kuka siellä?
Sinähän se olit. Tule katsomaan.
Katso, mitä löysin. Kultaa! En ole käyttänyt oikeaa kultaa.
Se on sinun. - En ole ennen nähnyt sitä.
Miten se pukuuni päätyi? - En tiedä.
Ehkä puvun repinyt henkilö pudotti sen.
Anna tänne. Siinä näyttää olevan päiväys ja kaiverrus.
Näytä. -Kirjoitus on pientä ja melkein kulunut pois.
Minulla on varmasti jossain suurennuslasi. Sen pitäisi olla...
Hemmetti.
Täällä sen pitäisi olla.
Löytyykö? - Ei.
Missä näin sen? Näin varmasti sen jossain.
Odota. Se on täällä.
Missä se on?
Mitä tapahtui? - Olen kunnossa.
Täällä sen täytyy olla, koska näin sen vetolaatikossa.
Etsi sinä täältä. Minä katson silityshuoneesta.
Löysin sen!
"Löysin sen." Nautit viime yöstä, senkin huora.
Te oopperalaulajat olette kaikki huoria.
Siinä on päiväys!
Se taitaa olla vuosipäivä.
Minne sinä..?
Voi hyvä luoja!
Tässä on. Tätäkö sinä haluat?
Tässä on. Ota se!
Senkin paskapää!
Se on...
Saan sinut milloin ja missä tahansa.
Hei. - Hei.
Päästäkää irti. Antakaa minun olla.
Kuka aiheutti nuo jäljet teille?
Onko tämä taas oopperan kirousta? Tapahtuiko jotain viime yönä?
Jotain siis tapahtui viime yönä. - Niin.
Miksette kertonut minulle?
Koska... se oli pahempaa kuin olisin voinut ikinä kuvitella.
Halusin vain unohtaa sen.
En halunnut nähdä tai tuntea mitään.
Enkä ajatella mitään. Halusin vain paeta. -Ymmärrän.
Haluan vain auttaa enkä ahdistella teitä.
Nappaamme kyllä sen miehen, mutta tarvitsen apuanne.
En tiedä, miltä hän näyttää.
Hän sitoo minut ja koskettelee minua.
Hän pakottaa minut katsomaan, muttei näytä koskaan kasvojaan.
Tänä iltapäivänä hän tappoi puvustaja Giulian.
Minun on paras lähteä sinne. - Ei.
Älkää olko huolissanne. Selvitämme jutun perin pohjin.
Älkää jättäkö minua yksin. Minua pelottaa.
Rauhoittukaahan nyt. Menkää yläkertaan ja lukitkaa ovi.
Odottakaa apulaistani. Hän on Daniele Soave.
Hyvä on.
Muistakaa nimi: Daniele Soave.
Kuka siellä? - Daniele Soave.
Kertoiko komisario tulostani? - Kyllä vain.
Iltaa. Saanko tulla sisään? - Totta kai.
Älkää minusta välittäkö. Laitoin tippoja silmiini.
Saanko katsoa ympärilleni? - Katsokaa vain.
Tulen ihan hetken päästä.
Hermostuttaako teitä? - Vähän. Ei, vaan paljon.
Olen täällä, joten voitte rentoutua. - Minulla on hyvä keino siihen.
Tunnet olosi hyvin levolliseksi. Levolliseksi ja rennoksi.
Keskity ainoastaan musiikkiin. - Ainoastaan musiikkiin.
Hengitä syvään.
Yksi, kaksi, kolme, neljä...
Kutsuitteko minua? - En. Kuuntelen nauhaa.
Jos tarvitsette minua...
Minä avaan.
Odotatteko jotakuta? - Erästä ystävää.
Tarkastakaa tulija ennen avaamista. - Tietysti, mutta hän se on.
Sinäkö se olet, Mira?
Hän se on.
Luin lehdet. Aivan kamalaa. - Ja vain pahenee. Puhu hiljaa.
Onko täällä joku? - On! Wien ja Pariisi.
Murhaaja tappoi jälleen, nyt puvustaja Giulian. Olin siellä.
Nyt tajuan, miksi poliisi pitää sinua silmällä. -Kuka kertoi siitä?
Poliisi aulassa kysyi, kuka olen ja minne menen. Nimeltään Soave.
Siis Daniele Soave? - Niin.
Mutta hän on olohuoneessa. - Niin kuka? Puhut ihan sekavia.
Tule.
Kuka hän on? - En tiedä.
Hän voi olla se mielipuoli. - Hän on poissa. Tuossa hän oli.
Soita poliisille. - Puhelin on tuolla. En uskalla.
Hän voi piileksiä jossain ja odottaa.
Mennään pois täältä!
Odota. Entä jos tuo mies on poliisi, ja se hullu onkin alakerrassa?
Jospa asia onkin päinvastoin. - En halua tietää.
Olet oikeassa. En edes nähnyt häntä kunnolla. -Voi ei!
Keittiöön! Sen ovi on raskas.
Veitset! Voimme puolustaa itseämme.
Se paskiainen! Tulkoon nyt vaan tänne.
Voimmehan aina huutaa. Sinun äänesi kyllä kuuluu.
Tässä ikivanhassa talossa on paksut seinät. Kukaan ei kuule.
Niin?
Selvä. Ihan heti.
Avatkaa ovi. Tässä Daniele Soave. - Betty, hän ei ole siellä.
Avatkaa jo. Se hullu on asunnossanne.
Voit olla se murhaaja. - Näytän virkamerkkini.
Tässä. Näettekö? - En näe.
Hetkinen vain. Entä nyt? - Tuon voi väärentää kuka vain.
Päästäkää nyt minut sisään. - Enkä. Sinä huijaat minua.
Mene pois! - Katsokaa. Poliisin aseeni.
Minähän olen nähnyt sinut. Minä tunnen sinut.
Ei sitä asetta. Haluan nähdä kasvosi!
No niin, Betty. Voit jo avata oven.
Tulen sisään tavalla tai toisella. Betty!
Senkin kusipää paskiainen!
Sinä et minua saa!
Tapan sinut!
Tunnet itsesi hyvin levolliseksi. Levolliseksi ja rennoksi.
Keskity ainoastaan musiikkiin.
Hengitä syvään.
Yksi, kaksi, kolme, neljä.
Daniele Soave. Hän siis oli poliisi.
Betty! Betty, tule!
Tule äkkiä tänne.
Äkkiä nyt!
Minne tämä johtaa? - Minun asuntooni.
Mitä sinä täällä teet? -Löysin sen. Se on vanha ilmastointikanava.
Pääsen näin kaikkiin asuntoihin. Oletko vihainen? -En tietenkään.
Tuo asunto on tyhjä. Katselen sinua koko ajan.
Minusta on kivaa, kun laulat. Sinulla on kaunis ääni. -Kiitos.
Näin, kun se henkilö yritti tappaa sinut.
Miksi tulet tänne? - Pakoon vanhempieni riitelyä.
Lyövätkö he toisiaan?
Nyt ollaan perillä.
Hän on häipynyt. Sinä olet tosi fiksu.
Sinä tässä fiksu olet. Pelastit henkeni.
Alma? Alma! - Se on minun äitini.
Kuka te olette? Mitä teette täällä? - Äiti, tässä on Betty.
Muistatteko minut? - En muista.
Olitte eilisiltana asuntoni ulkopuolella. Ette nähnyt minua.
On tapahtunut jotain kamalaa. - Niin. Te tulitte tänne.
Päästitkö hänet sisään, Alma? - Hän on minun ystäväni.
Minun täytyy soittaa poliisille. - Ulos täältä.
Hän on minun ystäväni. - Missä puhelin on?
Häipykää täältä! - Hyvä on, mutta soittakaa poliisille.
Senkin inhottava otus! - Itse olet inhottava ja aina alasti.
Nyt riittää. Mene huoneeseesi siitä!
Mitä sinä täällä teet? - Mark, kuulitko, mitä on tapahtunut?
Soitin asunnollesi ja puhuin poliisin kanssa.
En uskonut, että tulet tänne. - Halusin vain paeta ja piiloutua.
Pelkään joka paikassa paitsi täällä.
Täällä tunnen olevani turvassa. Nukun pukuhuoneessani.
Ai niin, Betty.
Näyttämötyöntekijät ovat töissä ja pitävät kovaa meteliä.
Tein muutoksia esitykseen. Älä sinä huolehdi niistä.
Olen miettinyt keinoa, jolla tunnistetaan tappaja.
Meillä on silminnäkijä.
Jos se mielipuoli on huomenna yleisössä, nappaan hänet.
Entä jos hän ei tulekaan? - Kyllä hän tulee.
Olen hirveän väsynyt. Haluan vain nukkua. -Nukkua...
Ehkä näet uniakin. Siinä ongelma onkin.
Millaisia unia kuolon uni kätkeekään -
kun olemme jättäneet tämän kuolevaisen ruumiimme?
Sinäkö siellä, äiti?
Näin taas samaa unta, jota näin usein lapsena.
En tiedä, onko se vain unta vai muisto todellisesta tapahtumasta.
Mitä mieltä olet?
Rentoudu. Kaikki on hyvin. Saamme kyllä hänet. -Milloin?
Aivan pian. - Viisi, kuusi, seitsemän...
Ihan kohta. - Kymmenen, yksitoista, kaksitoista.
Kolmetoista, neljätoista, viisitoista, kuusitoista -
seitsemäntoista, kahdeksantoista, yhdeksäntoista, kaksikymmentä. Nyt!
Nyt!
Oliko tämä suunniteltua? Kuuluuko tämä juoneen?
Ne lentävät yläpuolellasi.
Betty! - Lupasinhan napata hänet.
Olet nero.
Tappaja on se poliisi.
Erikoinen juttu.
Miksi ihmeessä hän teki sen?
Älä edes hiiskahda.
Ihan kuin äitisi.
Äänesi on ihan samanlainen. Kroppasi ja jopa ihosi.
Luoja sentään, miten rakastin häntä.
Lopeta. En halua tappaa sinua.
Äitisi opetti minulle sen julman tappamisen ja kiduttamisen leikin.
Vain siten hän antautui minulle. Minä olin hänen orjansa.
Ei!
Rauhoitu!
Istu alas.
Rauhoitu nyt.
Kun näin sinut eilisiltana, se tuntui ihan ihmeeltä.
Istu aloillasi!
Mutta jotain puuttui.
Et ollut sellainen tähti kuin äitisi, joten hankkiuduin eroon Marasta.
Halusin vain rakkautesi, Betty.
Mutta ihmiset eivät ymmärrä.
Nyt kaikki on ohi.
Miten voisit rakastaa tällaista hirviötä?
Ei! - En halua, että katsot minua enää.
Minun on parempi kuolla. Juuri niin.
Haluan palaa. Sitten kukaan ei löydä minua.
Haluan kadota.
Minua ei koskaan löydetä.
Tunnetko hajun? Se on bensiiniä.
Pelottaako sinua? Minua pelottaa. Pelkään kipua.
Autatko minua?
Ota tämä.
Pidä käsi vakaana.
Hyvä. Pitele sitä.
Ylemmäs.
Nosta ylemmäs! Vasemmalle.
Vasemmalle! Meni liian kauas.
Hyvä. Nyt ammu.
Ammu! Mitä sinä odotat?
Enkö ole satuttanut sinua tarpeeksi? Haluatko kuulla lisää?
Kuristin äitisi. Hän oli liian ahne ja halusi lisää verta ja julmuuksia.
Hän ei antanut minun koskea häneen.
Arvaa mitä. Nautin hänen tappamisestaan.
Auttakaa!
En pääse täältä ulos!
Voi hyvä luoja!
En pääse ulos!
Mark!
Betty, äkkiä nyt!
Hän on kuollut. Voi luoja.
Pariisi merkitsee minulle paljon. "La Traviatasta" tulee uskomaton.
Millaisen haluat hänestä? Hellän, ujon vain sensuellin?
Hyvää päivää.
No? - Tuskinpa sitä ongelmaa enää on.
Hei sitten.
Tiesin sen.
Oopperajutusta on saatu uutta, yllättävää tietoa.
Aiempien tietojen mukaan epäilty tappaja, komisario Alan Santini -
kuoli tulipalossa, joka tuhosi oopperan yhden siiven.
Nyt poliisi on ilmoittanut, että Santiniksi epäilty palanut ruumis -
ei edes ollut ihmisen ruumis, vaan kyse oli teatterinukesta.
Viranomaisten mukaan Santini suunnitteli koko näytelmän -
jotta ehtisi paeta.
Santinia etsitään maanlaajuisesti. Häntä pidetään hyvin vaarallisena.
Naapurimaiden poliisit ja Interpol avustavat etsinnöissä.
Betty! Hän ei ole kuollut! Hän on elossa ja täällä.
Juokse, herran tähden!
Ei!
Olen sellainen kuin äitini. Tajuan sen nyt.
Halusin, että voitat. Että tappaisit hänet.
Olen ihan samanlainen kuin äitini.
Tule. Meidän täytyy lähteä.
Ennen kuin joku löytää ruumiin.
Lähdetään täältä.
Napatkaa hänet! - Hänellä on veitsi.
Älkää ampuko. - Ottakaa kiinni.
Hänellä on veitsi. - Äkkiä!
Ottakaa kiinni. Laittakaa kädet selän taakse.
No niin. - Nostakaa ylös.
Se ei ole totta! En muistuta yhtään äitiäni.
En ole tehnyt rikosta. Halusin vain vapauttaa heidän sielunsa.
Päästäkää irti! - Viekää hänet kopteriin.
Hän halusi tappaa teidät. - Tiesittekö tulostamme?
Tiesin. Näin, miten koiranne juoksivat puiden lomassa.
Olemme seuranneet häntä kaksi päivää. - Näin, kun puhuitte hänelle.
Millä sanoilla estitte häntä? - Puhuin hänelle pelkkää pötyä.
Hän on mielipuoli. Täysi hullu.
En halunnut enää tavata ketään.
Halusin paeta kaikkea, koska olen erilainen.
En muistuta ollenkaan muita ihmisiä.
Minä pidän tuulesta, perhosista -
kukista, lehdistä ja hyönteisistä.
Sateesta ja pilvistä.
No niin, kaunotar.
Mene ja ole vapaa.
Suomennos: Mika Kaarlela BTI Studios